Це острів Туп,
найзагадковіше місце по цей бік, ну, чого завгодно.
Звісно, на вигляд він так собі, але в цій купі мокрого каміння
приховано чимало сюрпризів.
Життя тут казкове, просто воно не для слабких духом.
Розумієте, якщо для більшості людей хобі - це різьблення чи вишивання,
то ми, жителі Тупа, більше любимо
таку штуку, як
драконячі перегони!
Вибач, Рибоноже. Це твоя вівця?
Шмаркляче, це моя!
Лови, кицю.
Я казав, що ти сьогодні особливо гарна?
Бо так воно і є.
Полетіли, Газе. Тут починає смердіти.
Ні. І досі тебе ненавидить.
Летимо звідси, Спалаху!
Гаразд!
Так!
У близнюків уже дев'ятеро.
Астрід відстає, у неї лише троє.
У самому кінці - Рибоніг і Шмаркляк, у них жодної вівці.
А Гикавка
кудись зник.
Налякав його своєю важливою розмовою, так, Стоїку?
Що ти робиш, Шмаркляче?
Тепер вони виграють.
Вона - моя принцеса. Її бажання для мене закон.
Твердюх? Хіба не вона спробувала закопати тебе живцем?
Лише на кілька годин.
Колись ми не дружили з драконами,
але це було 5 років тому.
Тепер вони всі живуть з нами. І в цьому нема нічого дивного.
У нас є драконячі стайні,
"шведський стіл",
мийка драконів "все включено"
і навіть найсучасніша протипожежна система, даруйте за нескромність.
Закінчуй, Патяку.
Без питань. Останнє коло!
Чорна вівця! Давай, Буревійко.
Ми ще можемо виграти!
- Швидше, Газе! - Уперед!
Давай, Біфштекс!
Швидше! Швидше! Швидше!
Настала мить твоєї слави.
Приємного польоту!
Вгору, вгору, ну!
- Ні! - Так!
Молодець, Біфштексе.
Тримай, сонечко. Моя варта десятьох.
Клас! Чорна вівця!
Ви що, хлопці, змагаєтеся за прихильність Твердюх?
І я перемагаю!
Ми разом перемагаємо!
Ні!
Тепер мене ніхто не зупинить!
Хіба що я. Ми на одному драконі, генію.
- Навіть не думай вкрасти мить моєї слави! - Агов!
Покажи їм, Астрід!
- Моєї слави! - Вічно ти все псуєш!
Нема вівці - нема слави!
Попався!
Астрід!
Молодчина!
Це моя майбутня невістка!
Перепрошую.
Буревійко!
13! Астрід перемагає у грі!
Так, острів Туп практично ідеальний.
Мої старання були недаремними.
Воно й добре, бо коли вікінги пересіли на драконів,
світ став значно ширшим.
Так!
Що скажеш, друзяко?
Хочеш спробувати ще раз?
Беззубику! Усе буде добре.
Готовий?
Так!
Дивовижно!
Уже не дивовижно!
Беззубику!
О ні!
І звідки вона тільки взялася?
Треба ще попрацювати над твоїм самостійним польотом, друзяко.
Через намертво зафіксований хвіст
твої рятівні маневри трохи незграбні, чуєш?
Здається, ми знайшли ще один, друзяко.
Що, вибачитися перед тобою?
То он чому ти надувся, як маленьке дитинча?
Ну, стережися!
Уже відчутно, так?
Бачиш, як сильно я жалкую про свою поведінку?
Облиш, ти що?
Ти ж не скривдиш одноногого...
Твоя правда! Ти правий. Ти виграв. Виграв.
Він упав. Видовище не для слабкодухих.
Дракони й вікінги знову ворогують,
вони зійшлися в битві до останньої...
Ти ж знаєш, твою слину потім не відіпрати.
То як ми його назвемо?
"Сверблячка", добре.
То що скажеш, друзяко?
Знайдуться там у лісі кілька Лісорубів, як думаєш?
Чи одна-дві Шепітливі Смерті у тих скелях?
А що? Може, ми нарешті відшукаємо ще одну Нічну Лють.
Було б круто, скажи?
То що скажеш? Полетимо далі?
Доброго здоров'ячка, міледі.
Ти де пропадала?
Привіт.
Перемагала на перегонах, де ж іще?
Краще спитати,
де був ти?
Ховався від тата.
О ні. Що на цей раз?
Тобі сподобається.
Я прокидаюся. Світить сонечко.
На даху цвірінчать Жахливі Жахи.
Я неквапно спускаюся снідати,
думаючи, що життя прекрасне, аж тут чую:
"Синку, є розмова".
"Не зараз, тату. Мені сьогодні ще цілий день сачкувати".
Ну, по-перше, у мене не такий жахливий голос.
Що це за тип був такий?
І по-друге, що це ти робиш з моїми плечима?
Так, мені лестить таке передражнювання.
Ну от, а він мені:
"Ти - гордість Тупу, синку, і не уявляєш, як я тобою пишаюся".
"Ой, дякую, тату.
Я й сам собою задоволений".
І коли я так розмахував руками?
Тільки що.
Добре. Сиди й не рухайся.
Справа серйозна.
"Ти вже зовсім дорослий,
і оскільки жоден вождь не міг би й мріяти про кращого наступника,
- я вирішив..." - Зробити тебе вождем!
О боги! Гикавко, це ж відпад!
Ти мені зламаєш гвинтову пружину. Там дуже точне калібрування.
Так,
бачиш, із чим мені доводиться мати справу.
І що ти йому сказав?
Нічого. Коли він обернувся, мене там уже не було.
Це велика відповідальність.
Про карту, звісно, доведеться на якийсь час забути,
а на Беззубику літатиму я, бо ти будеш надто зайнятий, але...
Це не моє, Астрід.
Ці промови, планування, керування селом - це татова фішка.
Здається, ти не розумієш.
Ідеться про вождя племені. Велика честь.
Я б на твоєму місці раділа.
Я - не ти.
Ти точно знаєш, хто ти.
І завжди знала.
А я ще й досі в пошуках.
Я знаю, що я - не батько,
а маму я не пам'ятаю,
от і виходить, що я хто?
Те, що ти шукаєш, Гикавко - не десь там.
А ось тут.
Можливо, ти поки що просто його не бачиш.
Можливо.
Але знаєш,
там таки щось є.
Гикавко...
Не відставай.
Що тут сталося?
Гаразд, легше, друзяко.
Гикавко!
Вогонь!
Астрід, стережися!
Гикавко!
Обережно, хвіст!
Зв'яжи йому ноги!
Це те, про що я думаю?
Стій!
Буревійко!
Що ви робите?
Ви знову повернулися?
Щоб я здох.
Це дійсно Нічна Лють.
А я думав, жодного не залишилося.
Здається, нам нарешті усміхнулася удача, хлопці.
По-моєму, у Драо нема таких екземплярів
у драконячій армії.
Драконяча армія?
Слухайте, ми не хочемо проблем.
Треба було думати про це до того, як ви вкрали всіх наших драконів
і рознесли нашу фортецю на друзки!
Ви про що?
По-вашому, це зробили ми?
Ловити драконів важко і без благодійників, які на них катаються
і тільки й мріють їх врятувати.
Яких ще благодійників?
Є й інші люди, які катаються на драконах?
Якщо не рахувати твого злодія-друга вчора ввечері? Це ти мені скажи.
Може, на вашому боці і є дракон, що плюється льодом,
але нам ще треба набрати потрібну кількість.
І як, по-вашому, нам пояснювати цей жах Драо Кровожеру?
Драо Кому-жеру? Ваші балачки схожі на марення, ви в курсі?
Завтра він чекає нову партію драконів для своєї армії.
І Драо не любить відмовок.
Ось що він зробив зі мною
востаннє, коли я прийшов з порожніми руками.
А наступного разу пообіцяв більше зі мною не панькатися.
Слухай, ми нічого не знаємо ні про крадіжку драконів,
ні про дракона, який плюється льодом,
ні про твого психа-боса з його драконячою армією, ясно?
Просто віддай нашого дракона, і ми полетимо звідси,
дивна ворожа людино, яку ми вперше в житті бачимо.
Як невиховано з мого боку.
Я Ерет,
син Ерета.
Найкращий ловець драконів нашого часу.
Зрештою,
далеко не кожен може зловити Нічну Лють.
А це Беззубик. Він каже, що нам пора. Негайно.
Усі вони так кажуть.
Тримай їх, хлопці!
Буревійко! Давай!
Лети! Ну!
Ви нізащо не втримаєте цих драконів у себе,
чули?
За ними всіма прийде Драо!
Давай, Біфштексе!
- Привіт, Стоїку! - Здоров, як справи? Гарний день.
Привіт, Слинько. Чудові були перегони.
Вибачте, місіс Ек.
Не бачив його?
Він, мабуть, вже залетів на край світу.
Ти точно хочеш віддати малому віжки правління селищем?
На пенсію тебе ніхто не жене.
Він готовий. От побачиш.
Ось і він!
Гордість Тупу!
Який нарешті вирішив прийти на роботу. Ура.
Вибачте. Мене затримали.
Тату, можна тебе на два слова?
Кортить щось мені сказати?
Це не те, про що ти думаєш, але так.
Молодець! Отже, урок перший.
Головний обов'язок вождя - відповідати перед людьми, тому... 41?
- Можна поговорити без свідків? - Сорок...
Це я! Я! Я наступний!
Якби нам поговорити...
Перепрошую, я тут цілий день чекаю.
Так, добре. Я хочу таке високе сідло
з шипами і великим багажником.
Звичайно. Буде вам сідло, сер.
Тату, моя справа трохи важливіша за майстрування сідла.
Урок другий. Коли служиш народу, усі його прохання - важливі.
- Вибач, Буркотуне. - Тату, може, просто поговоримо...
Буркотун!
У тебе знову згас вогонь у горнилі!
Ну все, Буркотуне. Здам тебе в сиротинець, та й по всьому.
Ось. Давай. Працюй.
Серйозно, мені треба розказати тобі про нову країну, на яку ми натрапили.
- Ще одна? - А нові дракони там є?
Ми не стали там затримуватися, тому не знаємо.
Люди там були не надто привітні.
Серйозно? Нічна Лють і Смертельний Верть не викликали в них ентузіазму?
Ні, справа не в цьому.
Цього разу звичного шухеру, який я так люблю, не було.
Люди виявилися ловцями.
Ловцями драконів.
Бачили б ви їхню фортецю!
Хтось розніс її на друзки і повтикав там величезні льодові списи. Так дивно!
Я ще ніколи такого не бачив.
А найгірше те, що вони звинуватили в цьому нас!
Якщо так піде й далі, ви обоє знайдете проблеми на свою голову.
Таке життя не кожному до вподоби.
Так, Патяк правду каже, синку.
Краще триматися ближче до своїх.
До того ж свій час ти будеш витрачати з більшою користю.
Як тільки ми про це оголосимо!
Вони збирають драконячу армію.
Принаймні той, на кого вони працюють.
Даро Кровний Жер чи якось так.
Я сам його з кров'ю зжеру, якщо він спробує забрати мого дракона!
Чи мого!
Ох ти й тупа.
Тупа, зате вродлива.
Так.
Кровожер? Драо Кровожер?
Так. Стривай.
Ти його знаєш?
Прив'язати всіх драконів!
Що? Чому?
Замикайте ворота!
- Опускайте штормові ворота! - Стій! Що відбувається?
Бігом!
Ви його чули! Замикайте.
Жоден дракон чи вікінг не ступить за межі острова без мого дозволу!
Усе тому, що якийсь твій знайомий задумав якусь дурню
десь за тридев'ять земель?
Тому, що Драо Кровожер - божевільний,
в якого нема ні совісті, ні милосердя.
А якщо він зібрав драконячу армію, тоді поможіть нам, боги.
Заганяйте їх у стійла! Хутко!
Тоді полетіли туди.
Ловці виведуть нас до Драо, і ми вмовимо його схаменутися.
Ні. Будемо укріплювати острів.
Зберігати мир - наш обов'язок!
Миру настав кінець, Гикавко. Я мушу готувати тебе до війни.
Війна?
Тату, якщо Драо полюватиме на наших драконів,
не можна чекати, доки він прийде аж сюди.
Давай його знайдемо і змусимо передумати.
Є люди, вмовляти яких - марна справа, Гикавко.
Краще подумай про Туп.
Вождь племені захищає своїх.
Закрити стайні! Кожне стійло - на гачок!
- Гикавко, не треба! - Я мушу.
Сюди!
Хутко!
Гикавко!
Давай!
Гикавко!
Дивіться уважніше, хлопці!
З таким вітром ми до світанку допливемо до Драо,
тому краще заповнити корабель драконами, і швидко!
Не час перебирати.
- Ерете? - Інакше голови нам
з плеч! З корми ліворуч!
Кидайте сітки, хлопці! Тягніть їх униз!
Цього разу ви не втечете.
Вогонь!
Перезаряджай!
Перезаряджаю! Стережіться!
А я
ще боявся, що ми приїдемо з порожніми руками.
Ні. Сьогодні тобі пощастило. Ми здаємося.
Маєш одну Нічну Лють, одного Смертельного Вертя
і двох найкращих вершників драконів на захід від Лак Таку.
Твій бос буде задоволений, правда?
Перепрошую.
Що ти робиш?
Беззубику, сиди тут.
Дракони не люблять тісняви, тому вони побудуть біля вас.
Вони вас не чіпатимуть.
Якщо не будете робити так.
Човен дерев'яний, океан великий. Ви добре плаваєте?
Не дуже.
Мало не забув. Не можна брати озброєних полонених.
Що це за дурний план такий?
Те, що треба кожному ловцеві драконів.
Натиснеш з одного боку - і лезо змаститься слиною Страхітливого Кошмара.
З іншого - почне розпилюватися газ Огидної Застібачки.
Достатньо однієї іскри, і...
Так, молодці.
Як тільки вони починають вважати вас своїми,
навіть найдратівливіших драконів можна приборкати.
Скажи, друзяко?
Віддай мені!
Що за гру ти затіяв?
- Це не гра. Хочемо познайомитися з Драо. - Для чого?
Бо я змушу його змінити думку про драконів.
Він уміє переконувати.
Варто заслужити його відданість,
і дракон піде заради тебе на все.
Тут ти нікого не переконаєш.
Можу переконати тебе.
Тут. І зараз.
Можна?
Драконячі вершники!
Опусти мене!
Шмаркляче, що ти робиш?
Бачиш, як класно я захищаю і здобуваю?
Для чого стільки сіток?
Обережно! Мало не
попалися.
Ух ти.
Подобається.
Бери мене.
Не стріляйте!
Що ви тут робите?
Прилетіли тебе рятувати!
Не треба мене рятувати!
Годі!
Ти обрав не той корабель, так?
Я Ерет, син Ерета.
Зніміть з мене цю штуку.
Ще є бажаючі?
Так я і думав.
Ти, в сідло. Ми летимо додому.
Ні.
Настільки безвідповідально...
Я намагаюся захистити наших драконів і зупинити війну!
Хіба це безвідповідально?
Бо він тільки й мріє про війну, сину!
Багато років тому були великі збори вождів
для обговорення навали драконів, від якої потерпали ми всі.
Серед нас був незнайомець з далекої країни,
вкритий шрамами й закутаний у плащ із драконячої шкіри.
У нього не було зброї,
він тихо говорив,
що він Драо Кровожер, представник народу,
який звільнює людство від драконячої тиранії.
Він стверджував, що сам може контролювати драконів,
і що він власноруч забезпечить нам безпеку,
якщо ми скоримося
і підемо за ним.
- Ідіот. - Класний жарт.
Так, ми теж сміялися.
Доки він не закутався у плащ і не вигукнув:
"Тоді побачимо, як ви впораєтеся без мене!"
Аж раптом дах спалахнув,
з нього злітали закуті в броню дракони,
які палили будинок дотла.
Я був єдиним, кому вдалося втекти.
Люди, які вбивають без причини, не чують голос розуму.
- Можливо. - Гикавко!
Але я все одно спробую.
У мене це добре виходить.
І якщо я зміг вмовити тебе,
то і його переконаю.
Полетіли.
- Уперед. - Ні!
Веди інших назад у Туп.
З мене досить впертості на сьогодні.
Мені подобається.
Твердюх!
Добре!
Не хвилюйся, друзяко.
Я не дозволю, щоб з тобою щось сталося.
Обіцяю.
Та що ж таке, тату!
Ти серйозно?
Гаразд.
Не роби різких рухів.
Стривай. Стривай.
Беззубику!
Е! Ти покинув там мого дракона!
Він не може літати сам! Він втопиться!
Чуєш?
Треба повернутися по мого дракона!
Хто ти такий?
Викрадач драконів?
Драо Кровожер?
Ти хоч розумієш, що я кажу?
Беззубику! Усе добре, спокійно, спокійно.
Я теж радий тебе бачити.
Я дуже за тебе тривожився.
Гикавко?
Невже?
Через стільки років?
Як таке може бути?
Я що, тебе знаю?
Ні, ти тоді був немовлям.
Але мати свою дитину ніколи не забуває.
Ходімо.
Упертюх! Точнісінько як його мати!
Так, її теж годі було втримати на місці.
Йому лише двадцять.
А ще він вікінг. Чи можна уявити гірше поєднання?
Як згадаю, яким упертим і дурним був ти у свій час...
Хоча не дуже ти й змінився, чесно кажучи.
Ти ж його знаєш. Він не відступить, Патяку.
А якщо Гикавка знайде Драо раніше за нас...
Нічого Гикавці не зробиться,
якщо поруч із ним буде Нічна Лють. Це ж Нічна Лють!
Знайди їх, Твердолобий.
Знайди їх.
Стривай. Одну хвилинку.
- Сюди! - Повернися!
Ходімо.
Не можна сказати таке і втекти!
Ти моя мама? Тобто що...
Ти розумієш, як божевільно це звучить?
Ходімо, швидше!
У мене є питання!
Де ти була увесь цей час?
Чим ти займалася?
Мені сказали, що ти померла!
Усі вважають, що тебе зжерли...
То ось де ти була 20 років?
Ти їх рятувала.
Неймовірно.
Ти не засмутився?
Що? Ні. Я не знаю.
Щиро кажучи, я й досі не звик до цієї думки.
Не щодня дізнаєшся,
що твоя мати - якась ненормальна, дика месниця й любителька драконів.
Зате я хоча б не зануда, правда?
Оце точно, що ні, то ні.
Подобається?
У мене нема слів.
Можна я...
Який же він красень.
Неймовірно!
Може, він останній у своєму роді.
І дивися, він твій одноліток.
- Ух ти. - Не дивно, що ви з ним так дружите.
У нього ще й зуби втягуються!
- Як тобі вдалося... - Я знайшов його в лісі.
Його збили й поранили.
Цей Гострозуб втратив ногу в залізній пастці Драо Кровожера.
А цьому Дощорізу порізало крило сіткою з лез.
А цей бідолашний Криволап
осліп, потрапивши в пастку на дереві,
де його покинули вмирати, самотнього й наляканого.
А цей?
Це теж робота Драо і його ловців?
Так...
Ти не повіриш,
але його збив саме я.
Але це нічого.
Він мені помстився!
Скажи, друзяко?
Ти теж не зумів врятувати мене всього, так?
Мусив поквитатися.
Тому - кістяна нога!
А що про твого друга Нічну Лють думає батько?
Не скажу, що він добре сприйняв цю новину.
Але пізніше він змінився.
Як і всі інші.
Скоро потому у кожного з наших з'явилося по власному дракону.
- Якби ж це було правдою. - Ні, серйозно.
Повір мені, я теж старалася,
але люди не міняються, Гикавко.
Дехто з нас народився інакшим.
Смолоскипи вгору!
Туп був островом, що жив за правилом "убивай або будь убитим",
але я вірила в можливість миру.
Стій! Ти ще більше все ускладнюєш!
Це була дуже непопулярна думка.
Гикавко!
А тоді однієї ночі в наш дім вдерся дракон
і знайшов у колисці тебе.
Я кинулася тебе захищати.
Але те, що я побачила,
підтвердило мою правоту.
Переді мною був не злий звір,
а розумна, сумирна істота,
чия душа
була такою ж, як моя.
Валко, тікай!
Ні! Не треба!
Тримайся!
Ні! Стоїку!
Валко!
Стоїку!
Валко.
Тієї ночі ви з батьком мало не загинули,
а все через те, що я не змогла вбити дракона.
То це в мене спадкове.
Розлука краяла мені серце,
але я вірила, що якщо житиму окремо, ви будете в більшій безпеці.
Як ти вижила?
Хмаростриб не хотів мене скривдити.
Він, мабуть, думав, що моє місце - тут.
Вдома у великого Баламута.
Альфа-дракона.
Їх залишилося дуже мало.
У кожному гнізді є королева,
а це - король усіх драконів.
Своїм крижаним подихом цей граційний велетень збудував наше гніздо.
Безпечний притулок для драконів усього світу.
Стривай, це той, що плюється льодом?
То це він усе там розтрощив?
Він нас захищає.
Ми всі живемо під його опікою і командуванням.
Усі, крім малюків, ясна річ,
які нікого не слухають!
Я прожила серед них
20 років, Гикавко,
відкривала для себе їхні секрети.
- Ти йому подобаєшся. - Нічого собі.
Ти, мабуть, зголоднів.
- Так, можна було б перекусити. - Добре. Час годівлі.
Не подобається мені це все.
Вони вже мали б повернутися разом з Гикавкою.
Мені теж не подобається. Ерет, син Ерета,
був чоловіком моєї мрії. Усім, що я люблю!
Але, кицю, я відростив для тебе бороду.
І я.
Що, як Драо їх збив?
Що, як вони чекають на нашу допомогу?
Треба їх знайти.
Стій, що? Ні, але Стоїк сказав...
Не має значення, що він сказав, якщо їх усіх узяли в полон.
Полетіли!
Повертаємося?
Нам нікуди йти, нічого продавати,
у нас нема жодного дракона!
Якщо не з'явимося з драконами, до того ж швидко...
Обережніше з бажаннями!
Ерете, сину Ерета!
Що відбувається?
Викрадення.
Ура! Можна він полетить зі мною? Можна? Можна?
Покажеш нам дорогу до Драо.
Допомігши вершникам проникнути в табір Драо? Краще вбийте мене зараз.
Це можна. Буревійко, фу!
Молодчинка!
Буревійко, апорт!
Гаразд!
Добре! Я проведу вас до Драо!
Спрацьовує щоразу.
Ми ж наче збиралися їсти.
Так і є.
Тоді з Драконячого острова
я знайшов цей архіпелаг.
Ось.
Коли я в небі,
то навіть не відчуваю холоду. Відчуваю тільки...
Свободу.
Ось що таке бути драконом, Гикавко.
Називати себе драконом - це добре,
але чи вмієш ти літати?
О ні!
Ух ти! Майже вдалося!
Цього разу у нас майже вийшло!
Неймовірно.
Ти теж непогано літаєш.
Увесь цей час ти був схожим на мене.
А де була я?
Пробач мені, Гикавко.
Можна нам почати все спочатку?
Даси мені другий шанс?
Я навчу тебе всього, що дізналася за ці 20 років.
Наприклад...
Ух ти.
Тепер ти можеш розвертатися на одному місці.
Ти про це знав?
У кожного дракона є свої секрети.
І я покажу тобі їх усі.
Ми розсекретимо кожну таємницю,
знайдемо разом усі до одного види драконів,
як годиться мамі з сином.
Наш з тобою дар, Гикавко, об'єднує нас.
Ось хто ти такий, синку.
Хто ми такі.
Ми змінимо цей світ заради всіх драконів.
Зробимо його кращим, безпечнішим.
Так.
Звучить дивовижно.
Оце клас!
Тепер ми з тобою можемо разом вмовити Драо.
Що?
Драо не вмовиш.
- Але ми мусимо... - Ні.
Ми повинні захищати своїх.
Полетіли, час повертатися.
Добре! Слухайте, я вас привів. Тепер заберіть з мене цю штуку.
Ніколи не забирай у дракона іграшку.
Ти що, нічого про них не знаєш?
Чому це постійно стається зі мною?
Що це там унизу?
Бульбашки великого діаметру, величезні легені,
житель глибин у холодній воді.
Здається, це морське чудовисько класу п'ять чи навіть шість.
Біфштекс? Що сталося, маленька?
Драо!
Відчепися!
Завжди вам радий, друже!
Вам там не холодно?
Як бачите, я саме вчасно з новою партією драконів,
як я й обіцяв.
Він прокидається!
Та допоможіть же хтось!
Кидайте мотузки!
- Іклогаку! - Агов!
Ти що це робиш?
Тепер ти належиш мені.
І як додатковий бонус,
я зловив для вас і їхніх вершників.
- Вони безкоштовні. - Що?
Ти знущаєшся?
А був практично ідеальним!
Виявляється, їх там ціла зграя.
Скільки?
Виходить, вони не в Драо.
- Скільки? - Сотні.
Повен острів!
Не варто хвилюватися.
Зараз мої люди полюють на них.
Вони не знатимуть, де ви ховаєтеся, це я вам гарантую.
Знатимуть. Вони в курсі, що ми зникли,
і в них є дракони-слідопити.
Якщо ти хоч пальцем до нас торкнешся, Гикавка тебе...
- Гикавка? - Він не проблема.
Чесно. Повірте.
Він лише син Стоїка Величезного, спадкоємець трону Тупу
і найкращий володар драконів, якого бачив світ!
Володар драконів?
Тільки я контролюю драконів!
- Ні. - Вибачайте.
І якщо ви нас не відпустите, зараз же,
він прорветься сюди на Нічній Люті
і рознесе увесь ваш флот на друзки.
Тоді вони ревітимуть, як немовлята.
- Дотепна і вродлива. - Молодець, мала!
Як немовлята, вони завжди ревуть.
Малесенькі.
Спершу вершник був один, а тепер на них катається цілий Туп.
І ти привів їх до мене!
Драо!
Припинити всю підготовку!
Треба негайно напасти на гніздо драконячих вершників!
Ми вб'ємо їхнього вожака!
А тоді захопимо Туп!
Драо.
І здихайтеся від нього.
Драо, будь ласка, я...
Буревійко!
Ні!
Ну, друзяко, не можна чекати нападу Драо.
Ми повинні знайти його першими.
Полетіли.
Легше.
Ти жартуєш? Як ти сюди потрапив?
Тим самим шляхом, яким ми тебе витягнемо.
Ми?
Чисто.
Беззубику, полетіли.
Стій. Ти мусиш дещо знати.
Так-так, розкажеш по дорозі.
Такі новини по дорозі не розказують.
Мені вистачить того, що я чув.
Це разюча новина, яка все змінює.
Так, останнім часом вони всі такі.
Тату, на відміну від більшості моїх сюрпризів, цей тобі сподобається.
Обіцяю.
Але відреагуй нормально.
Краще послухай його.
От лихо.
Тату,
ти не міг би сховати меч, будь ласка?
Я знаю, що ти скажеш, Стоїку.
Як я могла так вчинити?
Усі ці роки жити хтозна-де?
І чому я не повернулася до тебе?
До нашого сина?
Звідки мені було знати, що ти можеш змінитися, Стоїку?
Не тільки ти, а й усі жителі Тупу?
Я стільки разів благала припинити бої,
знайти іншу відповідь, але чи хтось із вас послухав?
Саме тому я не оженився.
Тому і ще з однієї причини.
Я знаю, що кинула тебе ростити Гикавку самотужки,
але я думала, що без мене йому буде краще.
Я помилялася, тепер я це розумію, але...
Годі бути таким стоїком, Стоїку!
Зроби щось.
Кричи, репетуй, скажи щось!
Ти така ж вродлива, як і того дня, коли я тебе втратив.
Цей день може стати ще гіршим?
Дай подумати.
Ми стрибнемо в крижану воду і втопимося.
Здається, водичка нас збадьорить.
Прошу, леді вперед.
Ти - паруюча купа драконячого...
Прихилися.
Попередь інших!
Провчи їх, Еретовий сину.
Ось тобі!
Добре, я знову тебе люблю.
Жалюгідно. Ти ще можеш стрибнути.
То що, будемо рятувати ваших драконів і вибиратися звідси чи ні?
Перевірте кожну пастку. Вони десь тут.
Біфштекс?
Хтось іде?
Не знаю. Роби, що робиш.
Крути далі.
Дякую, що врятувала мені життя.
Тепер давай я віддячу тобі тим самим.
Мамо, ти його не впізнаєш.
Там, де ми колись робили зброю, тепер роблять сідла, протези для крил.
Ми навіть зуби драконам лікуємо!
Ти не повіриш, наскільки все змінилося.
Наш син змінив Туп на краще.
Ми виростили гідного нащадка, Вал.
Дякую, тату.
Я трохи розучилася.
Ну, знаєш,
- я оженився на тобі не за куховарство. - Дуже сподіваюся.
Її фрикадельки - така ж летальна зброя, як бойова сокира.
Кілька штук і досі тут теліпаються.
А коли ти переберешся до нас з усіма своїми драконами,
у Драо не залишиться жодного шансу.
Усе буде добре!
Повільніше, синку. Це великі зміни.
Ясно.
Я так її люблю.
Пам'ятаєш нашу пісню, Вал?
В бурхливе море попливу
Втопитись не боюся
На хвилях життя я попливу
Якщо за мене вийдеш
Ні палюче сонце
Ні лютий холод Не зупинять...
Не зупинять мене в дорозі
Вибачте.
Якщо обіцяєш свою руку
І серце...
І серце назавжди
Серденько моє
Кохане, миле
Слова твої дивують
Не треба геройських вчинків
Коли ти мене обіймаєш
Та я принесу золоті скарби
- Співатиму навіть вірші - Невже?
Не дам тебе нікому скривдити
Якщо будеш зі мною
Нащо мені скарби золоті
Нащо мені ті вірші Якщо твоя рука в моїй
І поруч ти зі мною
Любити, обіймати
Мріяти, танцювати
В негоду і у сонце Твоя любов гріє мене
В бурхливе море попливу
Втопитись не боюся
На хвилях життя я попливу
Якщо за мене вийдеш
- Я ще співаю - Патяку!
Закінчив.
Я думав, що ми знову станцюємо цей танець тільки після смерті.
Такі радикальні кроки ні до чого.
Заради тебе, люба,
що завгодно.
Ти повернешся додому, Вал?
Будеш знову моєю дружиною?
Ми будемо сім'єю! Що скажеш?
Так.
Чудово! Тільки куховарити буду я.
Дякувати Одіну, що ти мене не послухався, синку.
Інакше ми б так і не знайшли одне одного.
Беззубику?
Що відбувається?
О ні.
Вал?
Вал! Усе гаразд, це нічого.
Тепер ми одна команда. Що нам робити?
Треба рятувати драконів.
Так. Врятуємо! Ходімо, синку.
Що б там не було, бийте в скелю.
Треба виманити альфа-дракона.
Готуйте пастки!
Сюрприз!
Так!
Що?
Ти дійсно не стомлюєшся дивувати!
Уперед!
Вершники на драконах, дорогу!
Вогонь!
Так!
Знищити їх!
Ерете, сину Ерета!
Вище, дівчинко!
Нахилися ліворуч, Ерете! Ось так!
Стережися!
Так, крихітко!
Збивайте їх!
Стережіться!
Володар драконів.
Вітаю на борту, володарю драконів!
Дякую, мабуть.
Де ти був?
Та так, розмовляв з мамою.
Це твоя мама?
Тепер ти знаєш, звідки в мене тяга до драматизму.
Альфа-дракон! Тепер буде справжній бій!
Давай, Беззубику!
Покажи їм, на що ти здатен.
Молодець!
Я довго цього чекав.
Ти не забереш наших драконів!
Їх охороняє альфа-дракон!
Тоді добре, що я привів ще одного.
Ще одного?
Це істота класу десять! Класу десять!
Ні.
Давай! Знищ альфа-дракона!
Дякую.
Заради тебе, люба,
що завгодно.
Вал, як думаєш, ти зможеш їх зупинити?
Зроблю все, що зможу.
Полетіли, Хмарострибе!
Ти!
Я на власні очі бачив, як ти згорів!
Щоб вбити мене, самого вогню замало!
Стоїку!
Ні!
Ми перемогли.
Тепер добийте її!
Ні!
Тримайся!
Твердолобий, давай!
Уперед, Патяку!
Я за тобою, Стоїку!
Стій!
Оце і є великий володар драконів?
Син Стоїка Величезного?
Як же йому, мабуть, соромно.
Стільки втрат, і заради чого?
Щоб перемогти усіх?
Щоб правити світом?
Дракони - добрі, прекрасні створіння,
які можуть об'єднати людей.
Або посварити їх.
Розумієш,
я знаю, що таке жити в страху.
Бачити, як палає моє селище,
як забирають мою сім'ю.
Але навіть дитиною,
у якої забрали все,
я поклявся піднятися над страхом драконів
і звільнити людей світу.
Тоді для чого тобі драконяча армія?
Дракони потрібні для підкорення інших драконів.
Або для підкорення людей.
Щоб контролювати тих, хто йде за тобою,
і знищувати тих, хто не йде.
Розумний хлопець.
Світу потрібен мир.
І ми в себе в Тупі знайшли відповідь.
Дозволь я тобі покажу.
Ні!
Давай краще я тобі покажу!
Що за...
Гикавко!
Біжімо, Патяку!
Добре, план змінився!
Жоден дракон не здатен опиратися команді альфа-самця.
Тому той, хто контролює альфа-самця,
контролює їх усіх.
Беззубику?
Беззубику, з тобою все добре? Що відбувається?
Дивися на справжню силу.
Силу керувати іншими.
Перед нею
ти ніщо.
Що він тобі звелів?
Беззубику, ти що?
Що з тобою сталося?
Ні-ні-ні. Облиш.
Що ти робиш? Припини.
Стій! Отямся!
Беззубику, ні!
Беззубику!
- Не треба! - Гикавко!
Стій!
- Синку! - Тату!
Ні!
Ні.
Тату!
Стоїку!
Тату.
Ні, ти...
Ні.
Ні-ні-ні.
Ні! Відійди від нього!
Геть! Іди звідси!
Геть!
Він не винен. Ти це знаєш.
Хороші дракони
під контролем поганих людей...
Стій! Не йди.
...роблять погані вчинки.
Давай!
Збирайте чоловіків, зустрінемося в Тупі!
Беззубику!
Ні, не треба.
Хай валькірії привітають тебе
і проведуть крізь славетне поле битви Одіна.
Хай співають твоє ім'я з любов'ю і люттю,
щоб ми почули, як воно лине з глибин Валгалли,
і зрозуміли, що ти зайняв місце, яке по праву належить тобі,
за столом королів.
Бо вбили великого чоловіка.
Воїна. Вождя.
Батька.
Друга.
Пробач, тату.
Я не той вождь, яким ти хотів мене бачити.
І не той миротворець, яким я себе вважав.
Я не знаю...
Ти народився передчасно.
Ти був таким крихітним.
Таким слабким, вразливим.
Я боялася, що ти не виживеш.
Але твій батько,
він ніколи не сумнівався.
Він завжди казав, що ти станеш найсильнішим серед усіх.
І він був правим.
У тебе серце вождя і душа дракона.
Тільки ти здатен об'єднати наші світи.
Ось хто ти, синку.
Я так боявся стати таким, як тато.
Переважно тому, що думав: цьому не бувати.
Як можна стати таким же великим?
Таким хоробрим? Самовідданим?
Можна лише старатися.
Вождь племені захищає своїх.
Ми повертаємося.
На чому?
Він забрав усіх драконів.
Не всіх.
Я не хочу вмирати!
Ці штуки некеровані!
Та ти що?
Але хіба Баламут не візьме владу і над ними?
Вони ще діти. Вони нікого не слухають.
Так! Точнісінько як ми!
Це дуже небезпечно!
Дехто може подумати, що ідея трохи сирувата.
Добре, що я нікого не слухаю.
То який у тебе план?
Повернути Беззубика, провчити Драо...
Обережно!
І цю штуку.
От молодець.
Обережно, меблі!
Ти куди?
Ваш вождь загинув.
Стоїк?
Тепер захищати вас нікому.
Ні.
Він забрав усіх драконів!
Відволікайте альфа-дракона. Щоб він не звертав уваги на Беззубика.
Як?
Ти забув, з ким летиш?
Ще не народився дракон, якого я не приборкаю!
- Окрім цього! - Аматор.
Подивіться. Це ж Гикавка!
Що?
Кидайте їх!
Чорна вівця, лялечко!
Десять балів!
Ой-йой.
Я цілий!
Від тебе так легко не здихаєшся, мушу визнати.
Беззубику?
Привіт,
це я, друзяко.
Це я.
Це я. Я тут, друзяко.
Повернися до мене.
Він уже не твій.
Він належить альфа-дракону.
Але прошу, о великий володарю драконів,
спробуй його забрати.
Наступного разу він не схибить.
Ти був не винен, друзяко.
Вони тебе змусили.
Ти б нізащо його не скривдив.
І мене нізащо б не скривдив.
Як ти це робиш?
Будь ласка. Ти ж мій найкращий друг.
Мій найкращий друг.
Молодчина! Ось так!
Я тут!
Годі!
Тримайся!
Я майже поруч, друзяко.
Зроби щось!
Треба їх розділити.
Треба закрити йому рота, Беззубику.
Ти мені довіряєш?
Ми зможемо.
Ти і я.
Ми єдине ціле.
Ось так.
Давай ще раз!
Покажи йому, котику!
Провчи їх!
Візьми його під контроль!
Ігноруй його, Беззубику.
Зупини їх!
Давай!
Знову, та що ж таке.
Беззубику! Зараз або ніколи!
Давай!
Тримайся!
Так! У нас вийшло!
Тримай його на місці, Беззубику.
Усе скінчено.
Хіба?
О ні!
Ні!
Гикавко!
Він кинувся на альфа-дракона!
Щоб захистити тебе.
Ні-ні-ні! Ні!
Давай здачі! Бийся!
Бийся!
Та що з тобою таке?
Тепер розумієш?
Ось що означає заслужити відданість дракона.
Покінчимо з цим. Зараз.
Нізащо!
Давай!
Бийся!
Альфа-дракон їх усіх захищає.
Ти не стомлюєшся мене дивувати.
Дякую.
Беззубику, ти ж знаєш, твою слину не відіпрати!
Я знав, що ти повернешся!
Буревійко!
Обійми мене, Буркотунчику!
Хто моя принцеса?
Більше не кидай мене, Іклогаку.
Ти! Так, ти! Як же я скучив!
Газику!
Та не ти!
Вражаюче ти там приборкав дракона.
З тебе вийшов би хороший ловець.
Знаєш, тепер Твердолобому потрібна людина, яка буде про нього дбати.
Я?
Матиму за честь.
Твій батько пишався б тобою так само сильно, як і я.
Дякую.
Я дуже радий, що ти тут, мамо.
Тут я й залишуся.
От бачиш?
Я ж казала, воно тут.
Той самий жарт? Дуже смішно.
Іди сюди, ти.
Вождь повернувся додому!
Хай живе вождь! Хай живе вождь!
Це острів Туп.
Трохи витоптаний, розбитий і вкритий льодом,
але це дім.
Наш дім.
Ті, хто напав на нас, невпинні й скажені.
Але ті, хто їх зупинив -
навіть більше!
Може, нас і мало,
але ми захищаємо дещо
важливіше, ніж усе, що може протиставити нам світ.
Ми - голос миру.
І помаленьку ми змінимо цей світ.
Просто в нас є те, чого нема в них.
Звісно, у них є армії,
армади,
але в нас є
наші дракони!
ЯК ПРИБОРКАТИ ДРАКОНА 2
Переклад: Владислава Бурмістрова, Deluxe